Adaptivno upravljanje složenim scenarijima u virtualnim okruženjima : magistarski rad - Popović, Siniša; SLAMIĆ, MIROSLAV (Zagreb : S. Popović ; Fakultet elektrotehnike i računarstva, 2006)
Meðu raznim primjenama sustava virtualne stvarnosti (VR), u
posljednjih petnaest godina primjeæuje se nagli porast primjene
u procjeni i terapiji fizièkih i psiholoških poremeæaja. U ovakvim
VR sustavima, supervizor katkad provodi ruènu adaptaciju virtualnog
okruženja prema osobinama subjekta, u svrhu veæe kvalitete i
uèinkovitosti postupka kojemu je sustav namijenjen. Stanovita
objektivna ogranièenja i nepraktiènost ruène adaptacije upuæuju na
potrebu za uvoðenjem komplementarne automatske adaptacije. U
magistarskom radu dat je pregled problematike dijagnosticiranja
trzajnih ozljeda vrata i terapije posttraumatskog stresnog
poremeæaja (PTSP), s naglaskom na postojeæim istraživanjima vezanim
uz primjenu VR tehnologije u navedenoj problematici. Detaljnije je
obraðena procjena funkcionalnih tegoba s vratom i terapija
izlaganjem za PTSP. U tehnièkom preglednom dijelu rada, opisane su
postojeæe arhitekture VR sustava i adaptivnih upravljaèkih sustava,
koje èine osnovu za automatsko-ruèno adaptivno upravljanje
scenarijima u supervizor-subjekt VR sustavima. U središnjem dijelu
magistarskog rada predložen je generièki koncept automatsko-ruènog
adaptivnog upravljanja scenarijima u supervizor-subjekt VR
sustavima. Izložene su funkcionalna struktura i struktura
istodobnosti generièkog koncepta, pri èemu su upotrijebljene
postojeæe arhitekture i metode strukturiranja VR sustava i
adaptivnih upravljaèkih sustava. Upravljaèko-stimulacijska logika
generièkog koncepta preslikana je na dvije medicinske domene
primjene koje su obraðene u preglednom dijelu rada: funkcionalnu
procjenu trzajne ozljede vrata i terapiju izlaganjem za PTSP.
Predložena struktura upravljaèko-stimulacijske logike generièkog
koncepta dovoljno je izražajna za obuhvaæanje postojeæe adaptacije
virtualnog okruženja u navedene dvije domene primjene, koju provodi
ruèno supervizor. Za svaku domenu primjene, opisani su mehanizmi
automatske adaptacije koji se smatraju pogodnim za ugradnju u VR
sustave namijenjene dotiènoj domeni, kao i dijelovi strukture
generièkog koncepta koji pomažu ugradnji takvih mehanizama.
Ključne riječi:
adaptivno upravljanje, virtualna stvarnost, fiziologija, generièki koncept, trzajna ozljeda vrata, posttraumatski stresni poremeæaj
Among the various applications of virtual reality (VR) systems,
during the last fifteen years there has been a noticeable
evolution of applications related to the assessment and therapy
of physical and psychological disorders. In these VR systems,
supervisor sometimes performs manual adaptation of a virtual
environment according to the subject’s characteristics, to
improve quality and efficiency of the procedure to which the
system is being applied. Certain objective practical limitations
of manual adaptation stress the need for introducing the
complementary automated adaptation. The master’s thesis gives
overview of the fields of whiplash injury diagnosis and therapy
of posttraumatic stress disorder (PTSD), emphasizing existing
research related to application of VR technology in these
fields. Assessment of neck functional difficulties and the
exposure therapy of PTSD are attended to in more detail. In the
technical review part of the thesis, existing architectures of
VR systems and adaptive control systems are described, which
form foundation for automated-manual adaptive control of
scenarios in supervisor-subject VR systems. The central part
of the thesis proposes generic concept of automated-manual
adaptive control of scenarios in supervisor-subject VR systems.
A description of functional and concurrency structure of the
generic concept is given, applying existing architectures and
structuring methods of VR systems and adaptive control systems.
Control-stimulation logic of the generic concept is mapped to
two medical application domains that have been introduced in
the medical review part of the thesis: functional assessment
of whiplash injuries, and exposure therapy of PTSD. Proposed
structure of the control-stimulation logic of the generic
concept is sufficiently expressive to encompass existing
supervisor’s manual adaptation of virtual environment in the
mentioned application domains. For each application domain,
applicable mechanisms of automated adaptation are described, as
well as the parts of the structure of the generic concept that
support embedding of these mechanisms.
Keywords:
adaptive control, virtual reality, physiology, generic concept, whiplash injury, posttraumatic stress disorder
Bibliografija str. 121-133.