Univerzalne usluge u elektroničkim komunikacijama : [specijalistički] završni rad - Kuštović Kokot, Daniela (D. Kuštović Kokot ; Sveučilište, Centar za poslijediplomske studije, 2014)
SAŽETAK: Općenito, Univerzalne usluge u elektroničkim komunikacijama treba promatrati iz dvije perspektive. Jedno je korisnička perspektiva gdje Univerzalne usluge predstavljaju minimalni skup usluga koje moraju biti dostupne svakom krajnjem korisniku neovisno o području u kojem se nalazi unutar jedne države, uz propisanu kvalitetu te po pristupačnoj cijeni. S druge strane, iz perspektive proglašenog operatora Univerzalnih usluga one predstavljaju uvijek obvezu da iste pruža na cijelom geografskom području jedne države (ili jednom njenom dijelu, ovisno o regulaciji) kako bi pristup Univerzalnoj usluzi imali svi krajnji korisnici, osobito oni koji žive u udaljenim područjima kao i obvezu operatora Univerzalnih usluga da pristup tim uslugama pruži po povoljnim cijenama onima koje imaju niske prihode te da te usluge omogući krajnjim korisnicima s invaliditetom. Dok su ideja i cilj Univerzalnih usluga isti od samih početaka, uslijed tehnološkog razvoja mijenjaju se usluge koje čine Univerzalne usluge. Za razliku od devedesetih godina prošlog stoljeća kada su definirana pravila Europske unije o Univerzalnoj usluzi u elektroničkim komunikacijama i kada je Univerzalna usluga činila prvenstveno pristup javnoj govornoj usluzi, danas mnoge zemlje uključuju i širokopojasni pristup internetu u opseg Univerzalnih usluga. Taj je koncept prihvatila i Republika Hrvatska koja je širokopojasni pristup internetu uključila u opseg Univerzalnih usluga počevši od ožujka 2013. godine, dok će ta usluga poseban značaj doživjeti s 1. siječnja 2015. godine kada će proglašeni operator Univerzalnih usluga imati obvezu brzinu od 1 Mbit/s omogućiti svakom krajnjem korisniku na području Republike Hrvatske, po pristupačnoj cijeni. Osim troška koji snosi proglašeni operator Univerzalnih usluga ne smije se zanemariti i korist koju taj operator ostvaruje od činjenice što pruža Univerzalne usluge. U tom smislu, a kao što je prikazano u ovom radu, relevantni EU kao i nacionalni propisi omogućuju proglašenom operatoru Univerzalnih usluga mehanizam nadoknade putem državnog ili industrijskog fonda. Ipak, kako bi do toga došlo potrebno je da proglašeni operator Univerzalnih usluga prethodno dokaže kako troškovi pružanja Univerzalnih usluga predstavljaju neopravdano opterećenje za njega na način da dokaže kako su troškovi koje on snosi uslijed obveze pružanja Univerzalnih usluga veći od koristi koje on ostvaruje. Uzimajući u obzir način na koje su Univerzalne usluge u elektroničkim komunikacijama definirane na EU i nacionalnoj razini, može se zaključiti kako one predstavljaju jednu sasvim logičnu cjelinu. S jedne strane, svaki zainteresirani operator elektroničkih komunikacija ima pravo prijaviti se za pružanje Univerzalnih usluga a u slučaju kada nema zainteresiranih onda regulator donosi odluku o tome tko će biti operator Univerzalnih usluga vodeći računa o postojanju značajne tržišne snage operatora na mjerodavnom tržištu. S druge strane, operatori koji pružaju Univerzalne usluge imaju pravo na nadoknadu neto troškova pružanja Univerzalnih usluga ako dokažu da one predstavljaju neopravdano opterećenje za njih. Sve navedeno odvija se uz načelo ne narušavanja tržišnog natjecanja, a s ciljem sprječavanja socijalne isključenosti osoba sa niskim prihodima i osoba s invaliditetom. -