Upravljanje složenošću razvoja programske opreme modeliranjem dinamike projektnoga sustava : doktorski rad - Topić, Gordan (G. Topić ; Fakultet elektrotehnike i računarstva, 2019)
Znanje o proizvodu koje podrazumijeva informacije o karakteristikama, funkcionalnim značajkama i korištenju proizvoda, zajedno sa znanjem o razvojnim projektima proizvoda je karakterizirano kompleksnim informacijskim ovisnostima i neplaniranim promjenama zahtjeva. S obzirom na rast softverskih aplikacija u različitim tehničkim sustavima, kompleksnost ovih sustava i njihovog razvoja kontinuirano se povećava. Kompleksni projektni sustav može se definirati i kao skup aktivnosti u industriji razvoja softvera, gdje se znanje o proizvodu, raspoložive tehnologije, zahtjevi i drugi faktori dinamički mijenjaju tijekom procesa razvoja. Neplanirane promjene proizvoda često produljuju proces razvoja i projekte također, stoga projektni menadžment zahtijeva detaljno planiranje i učinkovito ostvarenje uzastopnih iteracija, otkrivajući pritom informacijske međuovisnosti, izmjene proizvoda i druge faktore za procjenu optimalnog trajanja, troškova i kvalitete. Postojeća pomagala za donošenje odluka i metoda procjene pružaju djelomičan uvid u znanje projektnih sustava te nisu kadra dati jasne smjernice koja metoda ili kombinacija metoda je pogodnija za upravljanje kompleksnim projektnim sustavom u stvarnom, dinamičnom okruženju. Kao rezultat toga, ne postoji sustavan način među postojećim tehnikama odlučivanja s kojim bi projektni menadžment razriješio probleme upravljanja kompleksnim projektnim sustavima. Ovaj rad opisuje sustavni postupak za upravljanje kompleksnim projektnim sustavima, koji se temelji na spajanju dvaju metoda, s ciljem omogućavanja detaljnog uvida menadžmenta u dinamiku kompleksnog projektnog sustava. Prva metoda uključuje modeliranje kompleksnih odnosa između resursa i aktivnosti, koristeći preslagivanje tih elemenata s ciljem smanjenja povratnih veza. Druga metoda pruža uvid u dinamiku projektnog sustava izvođenjem simulacije temeljene na modelu dobivenog projektnog sustava iz prve metode. Odabrane metode, poznate su kao višedomenska matrica (MDM) i obojena Petrijeva mreža (CPN), u pravilu su korištene zasebno te kasnije povezane kako bi se unaprijed definirali učinci promjena u bilo kojoj fazi procesa. Dakle, glavna značajka ovog rada je uglavnom usmjerena na simulaciju dinamike projektnog razvojnog sustava s pomoću MDM i CPN modela, gdje kompleksni projektni sustav može biti analiziran u detalje, prateći promjene u stvarnom vremenu. Konačni rezultat pokazuje sveobuhvatan odnos između troškova, raspodjele resursa i vremena te omogućuje kontrolirano i učinkovito planiranje. Ti odnosi, potrebni za postizanje tražene kvalitete proizvoda, mogu se dobiti uzastopnim izvršenjem predloženih postupaka. Ključne riječi: kompleksnost, projektni razvojni sustav, upravljanje kompleksnošću, proces razvoja softvera, modeliranje procesa, konverzija, simulacija, matrice strukturne ovisnosti (DSM), višedomenske matrice (MDM), obojena Petrijeva mreža