Novi i životonosni put u Poslanici Hebrejima - Marijanović, Luka (Array, 2010)
Nakon što je autor Poslanice Hebrejima izložio uzvišenost Kristova svećeništva po redu Melkisedekovu, savršenog, efikasnog kad je u pitanju spasenje, prelazi na opomene i poticaje na vjernost Kristu. On ukratko nastavlja teme koje je već ranije razradio (Heb 10,19-31). Isus je Veliki svećenik nad Kućom Božjom. Svojom je krvlju svečano otvorio nebesko svetište. U svojoj je osobi Isus prvi otvorio novi i živi put prema nebu, omogućio pristup Bogu, i novi oblik zajedništva s Bogom. Tu Isusovu ulogu za ljude smije se usporediti s onom jednoga preteče: oni koja ga slijede moraju proći upravo tim i takvim putem. Ali da tu uopće postoji put, slobodni i izravni pristup Bogu, zahvaliti treba Njemu koji je podigao most. Isusov život i smrt su most čovjeka prema Bogu. Zbog svega toga potiču se vjernici da ostanu posve vjerni, čista srca, da gaje nepokolebivu nadu, da se nadmeću u ljubavi i da ne napuštaju liturgijske sastanke, na kojima se međusobno potiču i opominju. Tako se pripravljaju za Dan Gospodinov (Heb 10,22-15) i konačni susret s Bogom. Drugi veliki motiv za vjernost je opasnost da otpadnu od vjere, da izgube potrebite uvjete za Božje oproštenje i tako upadnu u njegove kazne (Heb 10,26-31). I u drugim se promatranim tekstovima otkriva mjesto koje vjernicima pripada u odnosu na Boga i njegovu Crkvu ali u tome je i njihova odgovornost