Istraživanje prezentiranja etnografskih muzeja na Web-u - Vujić, Žarka (2001)
Odlučujući se za istraživanje Web-stranica deset etnografskih muzeja u trenutku proslave visoke obljetnice Etnografskog muzeja u Zagrebu htjeli smo pokazati da smo posvema uzeli u obzir društveni trenutak u kojem živimo. Jer, riječ je, kako nam to govore sociolozi, o virtualnom društvu, o društvu u kojem se život u jednom relevantnom opsegu odvija u virtualnom prostoru, no jednako tako i u realnom i na oblicima/dijalektici njihova odnosa uspostavljen je društveni diskurs na razmeđu 20 i 21. stoljeća. Opredijelili smo se samo za istraživanje a ne za sveukupno/sumativno vrednovanje jer ni u jednom slučaju nismo posjedovali jasan iskaz o ciljevima i zadaćama oblikovanih stranica. Ne smatramo da virtualne stranice muzeja moraju posjetiteljima iznijeti svoj precizan Web-plan, ali smatramo da je nužno odmah pri ulazu na stranicu pisanim poslanjem (iskaz paralelan poslanju muzeja) pojasniti poradi kojih je ciljeva i svrhe stranica nastala. Istraživanje je provedeno u odnosu na set od tridesetak pitanja koje je moguće iskazati sljedećim grupama:mogućnosti pronalaženja stranice, tehničke datosti, jezične datosti, iskazi o pravu vlasništva, istraživanja korisnika, struktura stranice, sadržaji vezani uz promidžbene muzeje, sadržaji vezani uz obrazovne muzeje. Set je sastavljen na temelju važećih tipologija virtualnih muzeja, osnovnih kategorija koje je upotrijebio D. Barr (sadržaj informacije, mogućnosti komuniciranja, pristupačnost, interaktivnost, povrat/zajednica i servis za posjetitelje) te CIDOC-ovih Kriterija za vrednovanje multimedije. Istraživanje je pokazalo da je većina etnografskih muzeja usmjerena na oblikovanje svoje nazočnosti na Web-u u funkciji pripremanja posjeta stvarnom muzeju. Pojednostavljena tipologija naziva ih marketinškim muzejima. Edukativne sadržaje koji omogućavaju ciljanoj publici mlađeg uzrasta paralelno virtualno muzejsko iskustvo pronašli smo skrivene unutar bečkog Etnografskog muzeja, dok samo za stranicu Peabody Museum of Ethnography and Archeology možemo reći kako posjeduje virtualne sadržaje koji je svrstavaju tipološki prema obrazovnim muzejima. Jedino njene virtualne izložbe pokazuju uporabu elektronskih vizualnih i tekstualnih podataka, a nastalih istraživanjem stvarne muzejske građe, u oblikovanju narativnog sadržaja kao izvora znanja virtualnih posjetilaca. Odavde put prema novom, konstruktivističkom učenju okrenutom, virtualnom muzeju nije dalek. Oni koji oblikuju stranice etnografskih muzeja (u idelanom projektnom timu vidimo informatičara, poznavatelje muzejskih zbirki i muzejskog pedagoga te svakako muzeologa koji može pridonijeti promišljanjem na strukturalnoj razini) mogu naći inspiraciju u projektima tzv. HTML-etnografije kao i ozbiljnu teoretsku podlogu u istraživanjima uporabe hyperteksta za organizaciju i prezentaciju podataka nastalih u etnografskim istraživanjima. Virtualni svijet muzeja, pa tako i onih etnografskih, treba obje vrste sadržaja. I one koji će biti orijentirani informaciji i pripremati stalni posjet stvarnoj ustanovi (i kao takovi imati točne i pravodobne podatke) i one koji će iskoristiti karakteristike hypermedija i ponuditi zasebno virtualno muzejsko iskustvo. Oblikovanje i izgled virtualnih stranica muzeja valja sagledati i s potpuno praktične razine. Novi mediji pojavili su se doista u trenutku financijskih izazova/problema za muzeje, osobito u Europi, a napose u Hrvatskoj. Onima koji su zaduženi za financije valja pojasniti važnost kvalitetne nazočnosti muzeja na Web-u. To je jedini način da ne dođe do potpune supstitucije iskustva stvarnog muzeja virtualnim sadržajima koje će ponuditi netko drugi.
Projekt MZOS
HRV