Sociokulturni kapital i gospodarska tranzicija - Štulhofer, Aleksandar (Array, 1998)
Autor u radu analizira socio-kulturnu pozadinu ekonomske tranzicije u postkomunističkim društvima, s posebnim naglaskom na hrvatsku privatizaciju. U prvom se dijelu raspravlja o teorijskim aspektima socijalne i kulturne ukorijenjenosti (embeddedness) ekonomskih aktivnosti i pripadajućih institucionalnih rješenja. Na tragu ideja nove institucionalne ekonomije i nove ekonomske sociologije istaknuto je nekoliko temeljnih činitelja socioekonomskog razumijevanja ekonomskih akcija: a) važnost formalnih i neformalnih institucija, b) povijesni kontinuitet institucija, c) funkcionalnost institucija na temelju stabilnosti, d) različitost između funkcionalnosti i optimalnosti. Sve su te premise-činitelji razvijene u pojmu socijalnog/sociokulturnog kapitala. Socijalni kapital obuhvaća tri dimenzije. Prvo, povjerenje ono smanjuje transakcijske troškove i jača stvaranje poznaničkih mreža; drugo, recipročnost ta dimenzija osigurava stabilnost suradničkih odnosa među ekonomskim akterima; treća dimenzija jest ograničena solidarnost, koja omogućuje da se suradnja ekonomski aktera proširuje i izvan obiteljskih, tj. primarnih grupa. U drugom se dijelu rada, na temelju empirijske i sekundarne građe, testira postavljeni model socijalnog kapitala. Sukladno međunarodnim podacima (World Value Study survey, 1995) zemlje u tranziciji, uključujući Hrvatsku, obilježava manji socijalni kapital nego li razvijene europske zemlje. No, uspješna ekonomska tranzicija u Hrvatskoj i drugim postsocijalističkim zemljama zahtjeva široku politiku jačanja suradnje među ekonomskim akterima i građanima i obeshrabrivanje oportunističkog ponašanja i političkog klijentelizma.