Faktorska struktura pojedinačno i simultano primijenjenih zadataka na različitim razinama vježbe - Jerneić, Željko (Array, 1997)
Rad se bavi ispitivanjem strukture sposobnosti pri simultanom djelovanju. Ispitivanja ove strukture započeta su pod pretpostavkom da učinak ljudi u simultanim zadacima nije determiniran samo sa sposobnostima relevantnim za obavljanje komponetnih, pojedinačno rješavanih zadataka, već i s jednom posebnom "sposobnošću za simultano djelovanje". Ova bi sposobnost bila općeg karaktera i omogućavala bi nekim pojednicima da lakše i uspješnije od drugih pojedinaca djeluju u uvjetima visokog informacijskog opterećenja kad je potrebno obaviti više aktivnosti u isti čas. Dosadašnji pokušaji identifikacije jedne takve sposobnosti provedeni su na početnim razinama vježbe i bili su neuspješni, pa je u okviru ovog rada provjerena još jedna mogućnost: javlja li se ona na visokim razinama vježbe. Zbog toga je proveden opsežan pokus u kojem je 111 ispitanika tijekom 10 dana u pojedinačnim i simultanim uvjetima primjene vježbalo različite zadatke izbornog reagiranja, neposrednog i posrednog slijeđenja mete. U pojedinačnim uvjetima primjene ispitanici su svaki dan dva puta rješavali 7 jednostavnih zadataka, a u simultanim uvjetima primjene tri puta 14 složenih zadataka koji su predstavljali određene kombinacije od po dva jednostavna zadatka. Na taj način dobiveno je ukupno 20 mjera učinaka za svaki jednostavni zadatak i 30 mjera učinaka za svaki složeni zadatak. Prikupljeni učinci ispitanika analizirani su serijom faktorskih analiza, odvojeno za svaku razinu uvježbanosti: početnu (prva tri dana), srednju (slijedeća četiri dana) i visoku (posljednja tri dana). Rezultati provedenih analiza su pokazali da vježba nije značajnije utjecala na faktorsku strukturu primijenjenih zadataka. Gotovo identična faktorska rješenja dobivena su na sve tri razine uvježbanosti ispitanika, bez obzira jesu li njihovi učinci analizirani na klasičan način - određivanjem strukture jednostavnih i složenih zadataka - ili su analizirani na manje uobičajen način - određivanjem strukture parcijaliziranih učinaka u simultanim zadacima. Niti u jednoj soluciji nije identificiran generalni faktor simultanog djelovanja koji bi trebao reprezentirati hipotetsku sposobnost. Umjesto njega na svim razinama vježbe ustanovljena su tri grupna faktora za simultano djelovanje: faktor simultanog djelovanja u zadacima izbornog reagiranja, faktor simultanog djelovanja u zadacima posrednog slijeđenja i faktor simultanog djelovanja u zadacima neposrednog slijeđenja. Ovakvi nalazi strukturalnih analiza podržavaju jedan multifaktorski model simultanog djelovanja prema kojem bi učinak u raznorodnim složenim zadacima ovisio o više relativno nezavisnih sposobnosti za simultano djelovanje.