O velikome mehanizmu povijesti, ili o njegovim aporijama. Elizabetinci, Ivšić, Kott: unakrsno čitanje - Rafolt, Leo (Array, 2007)
U radu se Ivšičeva drama Kralj Gordogan nastoji interpretirati u ključu Kottova poimanja « velikoga mehanizma povijesti» . Prvo se analiziraju dosezi Ivšićeve tragigroteskne dramaturgije, i to u kontekstu europske ranonovovjekovne tragičke dramaturgije, posebice elizabetinske, odnosno u kontekstu postavangardističke tradicije "preobražene farse". Ključ za takvo čitanje je književnoantropološki, jer Gordogan se poima kao politički subverzivan dramski tekst koji eksploatira semantiku klasičnih dramskih oblika kako bi uspostavio vezu sa suvremenošću 40-ih godina. Takva se dramaturgija, konačno, proglašava iznimno inovativnom u hrvatskoj dramskoj književnosti prve polovice 20. stoljeća, a tek usputno se zahvaća problematika kazališne recepcije toga komada (drama je dugo bila rezervirana isključivo za amaterske i radijske izvedbe).