Mitološki Ilirik u kršćanskom Iliriku: bogovi i heroji Danijela Farlatija - Kuntić-Makvić, Bruna (Array, 2008)
U velikome djelu "Illyricum sacrum" odredio je D. Farlati stanovit prostor povijesti pretkršćanskog Ilirika. Na njegovu je početku, slijedeći stare pisce, spomenuo čitav niz junaka koji su prema različitim mitovima imali veze s Ilirikom. Tu su neizbježni Polifem i Kadmo, potencijalni praoci Ilira, zatim Kadmova supruga božica Harmonija i njihov sin Ilirije, Antenor i Diomed, Heraklo, sin mu Hilo i njegovi potomci, te najznačajniji autori koji su o njima pisali: Apijan, Apolodor, Apolonije Rođanin, Diodor, Dionizije Halikarnašanin, Homer, Plinije Stariji, Strabon i dr. Izlažući mitološko gradivo, Farlati primjenjuje valjane kritičke postupke. S odobravanjem citira antičku (Apijanovu) opasku o nevjerodostojnosti mitova. O drevnim junacima ipak raspravlja kao o stvarnim sudionicima povijesnoga toka. Vjerojatno je time rješavao dva zadatka. Ponajprije, da udovolji učenim čitateljima, spomenuvši ono za što inače znaju i uz što očekuju odgovarajuće referencije. Zatim, da dokaže vlastitu erudiciju i da time prikladno potkrijepi svoj znanstvenički kredibilitet. Zadatak je ovoga rada ustvrditi koji su sve mitski likovi našli mjesta u Farlatijevu kazivanju i kakva je tumačenja dao o njima, usporediti Farlatijeve rezultate s rezultatima istraživanja istovrsnoga gradiva današnjim metodama i naznačiti kakve je sve uloge ova mitološka predigra mogla imati u prikazu povijesti Crkve na području nekadašnjeg Ilirika.