Psihosocijalni tretman počinitelja nasilja u obitelji - Ajduković, Dean (Array, 2007)
Iskustva stečena tijekom posljednjih dvadesetak godina u Europskoj Uniji i Sjevernoj Americi pokazuju da je za učinkovito prekidanje nasilja u obitelji uz zaštitu žrtvi i kažnjavanje počinitelja, neophodno osigurati i tretman počinitelja kako bi se obrazac njihova nasilnog ponašanja prekinuo. Uspješnost ovakvih tretmana je između 60 i 80 % u odnosu na ukupan broj počinitelja koji završe tretman. Uspješnost je obično operacionalizirana kao neevidentiranje ponovljenog obiteljskog nasilja u razdoblju od dvije do pet godine nakon završetka tretmana. Pravni temelj za provedbu psihosocijalnog tretmana s počiniteljima kaznenih djela nasilja u obitelji se u Hrvatskoj nalazi se u odredbi Kaznenog zakona (čl. 71.) koja propisuje posebnu obvezu koja se može izreći uz uvjetnu osudu sa zaštitnim nadzorom i u Zakonu o zaštiti od nasilja u obitelji (čl. 11, st. 1, d.) jer sud može počinitelju izreći zaštitnu mjeru obaveznog psihosocijalnog tretmana. Formalni okvir provedbe ovog tretmana popisan je Pravilnikom o načinu i mjestu provođenja psihosocijalnog tretmana, čiji su sastavni dio i Standardi za provedbu psihosocijalnog tretmana u kojima se propisuju stručni sadržaji i okvirni oblik provedbe tretmana. Psihosocijalni tretman uključuje individualne i grupne postupke koje provodi za to posebno osposobljena stručna osoba u svrhu zaustavljanja i sprječavanja nasilja u obitelji. Ovim se postupcima nastoji postići uvid i prihvaćanje odgovornosti za vlastito nasilno ponašanje, samokontrola ponašanja, usvajanje nekih socijalnih vještina i promjena uvjerenja koja pridonose nasilnom obrascu ponašanja. Tretman počiva na strukturiranom kognitivno-bihevioralnom programu s jasnom komponentom djelovanja na stavove počinitelja. Sastoji se sastoji od pripremne i provedbene faze. Kompletan tretman uključuje 18-20 susreta, što znači najmanje 36 sati neposrednog kontakta i izvršavanje domaćih zadaća tijekom razdoblja od 6 mjeseci.