Konzervativna avangarda. Teorija konzerviranja kao kontrakultura, od Boita do Riegla - Špikić, Marko (2011)
Između 1880. i 1900. godine u teoriji konzerviranja zbile su se promjene koje su u velikoj mjeri obilježile način interpretiranja kulturne baštine kao i kasniju teoriju i praksu njezina očuvanja. Promjene su bile percepcijske i metodološke. Kakva je bila recepcija konzervatorskog posla govori činjenica da su se njime bavili vodeći povjesničari umjetnosti toga doba: John Ruskin, William Morris, Camillo Boito, Moritz Thausing, Georg Dehio, Cornelius Gurlitt, Paul Clemen i Alois Riegl. U predavanju će se raspravljati o odnosu konzervatorske teorije i inovativnih pristupa tadašnje povijesti umjetnosti, odnosno o sukobu historijskih i estetskih vrijednosti. Govorit će se o socijalnim i kulturnim uvjetovanostima nastanka nove teorije konzerviranja u Europi kao revizije paradigme „stilskog restauriranja“.
Projekt MZOS
HRV