Privilegia fundationis monasterii sanctae Mariae Czriqueniczae = Fundacijske isprave samostana svete Marije u Crikvenici : 14. kolovoza 1412. godine : 28. listopada 1455. godine - Galović, Tomislav; Matijević-Sokol, Mirjana (Grad; Centar za kulturu "Dr. Ivan Kostrenčić", 2011)
Grad Crikvenica obilježava 14. kolovoza kao dan svojega grada temeljeći se na ispravi koju je toga dana 1412. godine izdao Nikola IV. Frankapan redovnicima pavlinima s dopuštenjem da uz crkvu svete Marije u Crikvenici podignu samostan te ih bogato obdario posjedima i drugim “ dotama” prijeko potrebnim za uzdržavanje redovnika. Isprava Nikole IV. Frankapana nije sačuvana u izvorniku. Danas je dostupna i poznata preko zapisa kod D. Farlatija i M. Sladovića, a u Mađarskom državnom arhivu u Budimpešti nalazi se jedan njezin prijepis (copia copiae, sign. MODL 37132) pisan humanistikom XVIII. stoljeća. Po vanjskim karakteristikama (oblik kodeksa, brižljivo organizirani prostor s alineacijom i marginama) ovaj primjerak možemo smatrati tzv. imitativnom kopijom jer oponaša vanjskim izgledom osobito važne povelje koje su izdavane u isto vrijeme. Okolnosti nastanka ove kopije nisu nam poznate, a ovdje donosimo presliku ovog primjerka crikveničke fundacijske listine te prema njemu prijepis – držeći se suvremenih egdotičkih načela – kao i hrvatski prijevod. U ovoj je kopiji zabilježeno da predstavlja prijevod na latinski jezik isprave pisane glagoljicom odnosno hrvatskim jezikom koja se nalazi u arhivu reda. No, već površan pogled na strukturu isprave, povijesne činjenice i niz drugih povijesno-jezičnih i diplomatičkih zapažanja upućuju da je ispravi potrebno oprezno pristupati. Mišljenje E. Laszowskog kao i ono istaknutog povjesničara D. Klena, utemeljeno na istraživanjima i poznavanju ostale građe, dokazuju da je ova fundacijska listina diplomatički falsifikat, ali s čvrstom povijesnom jezgrom. D. Klen upozorava na anakronizme u intitulaciji Nikole IV. Frankapana koji 1412. godine nije bio ban Dalmacije i Hrvatske, jer je to postao 1426. godine. Također nadimak “ de Frangipanibus“ uz krčke knezove ne pojavljuje se prije 1428. godine. S ovog aspekta isprava se očituje kao diplomatički falsifikat (stoga i nije objavljena u djelu Codex diplomaticus comitum de Frangepanibus kojeg su priredili L. Thallóczi i S. Barabás), ali s obzirom da se u nesumnjivoj, najstarijoj glagoljskoj ispravi iz 1419. pojavljuju redovnici pavlini uz crkvu svete Marije u Crikvenici kao vlasnici nekih zemalja, povijesnu jezgru fundacijske listine možemo smatrati vjerodostojnom. Danas poznati tekst mogao je biti sastavljen prema nekim mogućim ispravama ili samo na temelju tijekom vremena stečenih prava i posjeda crikveničkog samostana. Od takvih isprava ovdje donosimo jednu izvornu, pisanu glagoljicom, kojom knez Martin IV. Frankapan 28. listopada 1455. u Novom potvrđuje prava koja su samostanu sv. Marije u Crikvenici bila dodijeljena od njegovih prethodnika.