Ćud srdito kripka / un carattere di feroce energia: Osmansko Carstvo u Kraljskom Dalmatinu - Dukić, Davor (Array, 2014)
Kraljski Dalmatin / Il Regio Dalmata (1806–1810) službene novine francuskih vlasti u Dalmaciji ujedno su i prve hrvatske novine. Doduše, činjenica da su novine dvojezične, da su hrvatski prilozi prevođeni s talijanskog, i to često vrlo nevješto, te da je dio talijanskih članaka, osobito potkraj izlaženja novina, ostao nepreveden donekle relativizira značenje Kraljskog Dalmatina u povijesti hrvatske kulture. Za povijest predodžbi o Osmanskom Carstvu u hrvatskoj kulturi te su novine od izuzetnog značenja: u njima se po prvi put oblikuje dominantno pozitivna predodžba tog geokulturnog prostora. Razloge tomu ponajprije treba tražiti u političkom i vojnom savezništvu Francuske i Osmanskog Carstva (1807–1812), a tek onda i u općem liberalnom duhu napoleonskih vlasti. Stoga se u novinama uvijek iznova ističe osmanska vjernost tom savezu, zatim hrabrost Osmanlija u borbi sa zajedničkim neprijateljima, Englezima i Rusima, te nastojanja osmanskih vlasti za reformom vojske po europskom uzoru. U člancima izostaju tradicionalni kršćanski atributi Osmanlija kao porobljivača/osvajača kršćanskog prostora i nasilnika nad kršćanskim podanicima, ali je zato prisutan tradicionalni pozitivni atribut muslimanske postojanosti u vjeri (bogobojaznost). Jedini negativni atribut u predodžbi o Osmanlijama jest unutrašnjopolitička nesigurnost, za što je postojalo dovoljno povijesno-političkih argumenata (smrt dvojice sultana i dvaju vezira od 1807. do 1808. godine). O takvim se događajima u Kraljskom Dalmatinu ili piše neutralnim izvještajnim stilom ili se krivac traži u konzervativnoj političkoj struji Osmanskog Carstva. Oličenje europeizacije ali i tradicionalnih osmanskih vrijednosti predstavlja ličnost reformskog velikog vezira Mahmud-paše Bayraktara. Ipak, uzevši u cjelini odnos Kraljskog Dalmatina prema Osmanskom Carstvu obilježen je pomiješanim osjećajima civilizacijske nadmoći i umjerenog uvažavanja.