Religijske teme u hrvatskoj etnologiji u proteklih četvrt stoljeća - Belaj, Marijana (Array, 2014)
Prilog prati dinamiku istraživanja religije, religioznosti i posebice hodočašća u proteklih 25 godina u Hrvatskoj. Tijekom 90-ih godina 20. stoljeća u tim istraživanjima dominira koncept pučke pobožnosti (izvaninstitucionalne religioznosti) putem kojega su etnološka istraživanja dokazivala i pokazivala svoju kompetentnost u području religije i religioznosti. Iako se u pojedinim istraživanjima nastavlja tragati za pretkršćanskm korijenima pojedinih religijskih pojavnosti i etničkim značajkama (hrvatske) izvaninstitucionalne religioznosti, od sredine 2000-ih uvode se nove teme i pristupi, ali i rekonceptualziraju stari. Tome je svakako pridonijelo i konstituiranje akademskih predmeta o religiji i religioznosti na svim razinama studija etnologije i kulturne antropologije na zagrebačkom Filozofskom fakultetu od 2004. godine nadalje. Tema hodočašća u posljednjih 25 godina predstavlja konstantu u okviru istraživanja religije i religioznosti u Hrvatskoj. Upravo 90-ih godina 20. st. događa se istraživački zamah u okviru ove teme, istodobno kada se to događa i u zapadnoj Europi, no naglasci su bili uglavnom drukčiji. Dok se u Hrvatskoj hodočašće gotovo isključivo sagledavalo kao oblik izvaninstitucionalne religioznosti par exellance, u zapadnoeuropskoj se znanosti ono razmatralo kao univerzalni fenomen i kao arena diskurzivnih prijepora te potom sve više kao paradigma suvremenog svijeta u pokretu, pri čemu su istraživanja konkretnih hodočašća studije slučaja dinamike suvremenih sociokulturnih procesa. Takve smjernice našle su svoj put i u istraživanjima ove teme u Hrvatskoj od sredine 2000-ih nadalje – neki od konkretnih pristupa i rezultata prikazat će se na primjeru istraživanja hodočašća u Međugorje i Olovo (Bosna i Hercegovina).