Neurokirurško liječenje medikamentozno rezistentnih epilepsija - Jurin, Maja, liječnica (Array, 2009)
Cilj kirurškog liječenja epilepsije je postizanje bolje ili potpune kontrole napada i poboljšanje kvalitete života djeteta s rezistentnom epilepsijom. Osim neuspjeha monoterapije s 2 do 3 antiepileptika prvog izbora veliki niz drugih čimbenika upućuje u djece na lošu prognozu bolesti i na rezistentnost epilepsije. Pažljiva dijagnostička evaluacija neophodna je za pravilan odabir kandidata za kirurško liječenje i dobro definiranje epileptogene zone. Preoperativna procjena mora utvrditi i točnu lokalizaciju nekih važnih područja mozga koja moraju ostati očuvana nakon operacije, kao što su primjerice kortikalna područja za funkciju govora, vida i pamćenja. Potanko se opisuju sve neinvazivne i invazivne pretrage te definiraju mogući supstrati kirurškog liječenja. Dosadašnja iskustva potvrđuju korist i sigurnost kirurškog liječenja metodama cerebralne kirurgije koja obuhvaća i ablacijske i diskonekcijske metode ali istovremeno ukazuju i na moguće komplikacije. Rezultati jasno pokazuju da više od 70% bolesnika koji boluju od epilepsije temporalnog režnja nakon kirurškog liječenja nema više napadaje dok se postotak izliječenja kirurškim putem za bolesnike s ekstratemporalnom neokortikalnom epilepsijom kreće između 40-70 %. Rezultati kirurškog liječenja epilepsije u djece značajno su bolji od rezultata u odraslih. U djece povoljan rezultat uvijek premašuje 50%, a za pojedine zahvate i ispravno određene indikacije doseže i 90%. Takav uspjeh omogućuje izuzetna plastičnost dječjeg mozga uz bolju reakciju na nastalo oštećenje ponovnom uspostavom funkcije. Medikamentozno nekontrolirana epilepsija dovodi do zastoja u psihomotornom i socijalnom razvoju djeteta i stoga moramo razmišljati o kirurškom liječenju u što ranijoj životnoj dobi