Etički vidici čovjekove odgovornosti - Koprek, Ivan, svećenik (Array, 2009)
Suvremeno društvo boluje od raznih bolesti: prekomjernoga konzumizma, nekontroliranoga hedonizma, nasilja, korupcije, neimaštine, ovisnosti… Među njima posebno mjesto zauzima i nedostatak odgovornosti. Danas je teško odgovornost personalizirati; ona je sve više pojmovno i sadržajno nejasna. Obično se pojam “odgovornost” upotrebljava na tri načina: 1. na način opisivanja – deskriptivno: odgovornost izriče uzročno-posljedični odnos počinitelja i čina, odnosno posljedicu, a da se pritom uopće ne govori o etičkim kvalifikacijama samoga čina. 2. na način propisivanja – proskriptivno: pojam odgovornosti izriče moralnu ili pravnu obvezu da se nešto učini ili izbjegne učiniti. Ovaj se način još naziva i objektivnom odgovornošću. 3. u smislu pripisivanja – askriptivno: pojam odgovornosti izriče prosudbu nekoga počinitelja koji djeluje u skladu sa zakonom ili moralnim normama odnosno protiv njih. Odgovornost, napokon, može biti: a) subjektivna - odgovoran sam prema sebi, prema vlastitoj savjesti i b) odnosna - odgovoran sam prema nekoj instanciji, najprije prema drugome čovjeku. U tom smislu možemo reći da odgovornost nije samo u nama nego nešto među nama. Pripisuje joj se kvaliteta socijalne relacije i reakcije. Promotre li se razni načini uporabe pojma “odgovornost” ili “biti odgovoran”, suočavamo se i s njegovim različitim značenjima. Najprije zamjećujemo onu skupinu značenja u kojoj se pojam odgovornost pojavljuje kao pojam ubrojivosti, uračunljivosti. Riječ je o tzv. skupini prospektivne i retrospektivne odgovornosti