Sedativi u veterinarskoj medicini i njihovo određivanje - Puntarić, Ada (Array, 2021)
Sedativi, kao veterinarsko-medicinski proizvodi koji se koriste na životinjama za proizvodnju hrane netom prije samog klanja životinje, predstavljaju potencijalni rizik za zdravlje potrošača zbog povećane mogućnosti zaostajanja njihovih rezidua u proizvodima životinjskog podrijetla. Upravo je zbog zaštite javnog zdravstva bitno provoditi redovitu kontrolu prehrambenih proizvoda, uz korištenje adekvatnih i pouzdanih analitičkih metoda s kojima bi se otkrila eventualna odstupanja od propisanih vrijednosti. Zaostajanje rezidua sedativa u organizmu tretiranih životinja ovisi o mnogo čimbenika, kao što su vrsta primijenjenog sedativa, vrsta životinje na kojoj se sedativ primjenjuje, početna primijenjena doza, kao i način i mjesto primjene, zdravstveno stanje životinje itd. Da bi se rezidue mogle transparentno određivati, bitno je uspostaviti ciljni organ ili tkivo za njihovo određivanje. Na temelju literaturnih podataka, bubreg se ispostavio kao najčešće korišten ciljni organ koji daje pravu sliku o količini prisutnih rezidua. Analitičke metode koje se koriste za određivanje rezidua sedativa mogu biti orijentacijske (imunološki testovi –ELISA) i potvrdne (kromatografske metode poput plinske, tankoslojne, tekućinske kromatografije/tekućinske kromatografije povezane s masenom spektrometrijom). Ipak, standard za njihovo određivanje je tekućinska kromatografija povezana s masenom spektrometrijom. Ova metoda je već poznata kao najpouzdanija metoda za određivanje rezidua raznih kontaminanata u biološkim uzorcima, ne samo sedativa. U današnje vrijeme sve više se koristi tekućinska kromatografija ultra visoke djelotvornosti (UHPLC, engl. Ultra High Performance Liquid Chromatohraphy) koja naspram uobičajene tekućinske kromatografije ima veću osjetljivost, preciznost i razlučivost. Stoga UHPLC-MS/MS metoda sa svojom visokom osjetljivošću i selektivnošću prednjači.